Tidligere ...
- At Varinius rørte dig er ækelt. - Det synes jeg også.
- Pigen, Naevia. - Hvad sagde han?
- Død. - Slaven er helt neddæmpet.
- Gør du det ikke, gør jeg. - Jeg er med Crixus. Befri Naevia.
Jeg tager bort. Følg mig, I der er tilbage.
Ædle Varinius. Jeg må undskylde -
- mine soldater anvendes til et bedre formål.
- Ind i minerne, hurtigt. - Netop nu er de tæt på Spartacus.
I sikkerhed.
Crixus.
Hun må gøre det.
- Naevia! - Stands!
Hun løber gennem søen.
Jeg har hende.
Du fik mig til at løbe.
Jeg hader at løbe.
Jeg ville se Tychos falde, langt fra romerne.
Der kommer flere.
- Der er ikke tid til det. - Pyt. Vi ender alle som ham.
Spartacus skal dø.
- Det er årsagen til, at jeg er her. - Pokker tage årsagen.
- Jeres fravær fornærmede Varinius. - At vige fra målet ville være værre.
Seppius har ledt efter trakeren i månedsvis.
Hvordan kunne du vide, at han tog til Lukanien?
Guderne selv fortalte det -
- gennem en ydmyg tjeners stemme.
- Lucretia? - Hendes råd ledte min hånd.
Så var din handlemåde måske berettiget.
Åh, ja. Ellers skyldes krænkelsen en gal kvindes ævl.
- Vi har lagt det bag os, Ilithyia. - I hvert fald i tankerne.
Lad os gøre det rent fysisk, med en fejring.
Lad os hædre dem, vi skylder det, inden for disse vægge.
- En glimrende ide, ikke sandt? - Andet ville være en fornærmelse.
- Du beærer mig. - Æren er min.
- At beværte den blære i vores hus! - Vores hus er i Rom, Gaius.
Med Varinius' støtte får du Seppius' mænd.
Nu er de deres vægt værd i tis.
- Med Spartacus her, som Lucretia ... - Du tror for meget på hende.
Hun vil trække os med i faldet, når det kommer.
Lucretia beviser til stadighed, at hun fortjener sit ry.
Gid det samme gjaldt min hustru.
Spartacus.
- Hun må have en pause. - Kom.
- Hvad orkede du selv i hendes sted? - Vi trænger til hvile.
Mangel på hvile sætter nerverne på højkant.
Vi går højere op, hvor vi bedre kan forsvare os.
- Kan du gå bare lidt længere? - Hun klarer det.
Kom så.
- Hun føles tungere for hvert skridt. - Vi burde lette byrden.
- Jeg gav Crixus et løfte. - Crixus er død.
Jeg vil befris for hans kvinde, før vi lider samme skæbne.
Vi tager alle til Vesuv for at mødes med Agron.
Siger du det igen, får du store problemer.
Tychos, en af de mindre vigtige mænd.
Lad ham tjene til advarsel. Rom lader sig ikke udfordre.
Deres antal formindskes.
- Men vores formindskes hurtigere. - Vi er stadig flest.
Spartacus' følge er gladiatorer.
- Fem romere kan ikke klare én. - Romerske soldater kender til død.
Sammenlign dem ikke med simple slaver.
Slaver, ja, men langt fra simple.
Hvis du henter resten af styrken, vil du se antallet af døde vokse.
Dine mænd er spredt for tyndt ud over skoven.
En enkelt målrettet mand kunne hente forstærkning.
- Lad gå videre, at vi ikke hviler. - Tribun.
Gør dette færdigt i Gaius Claudius Glabers navn.
Udfører du ikke dine instrukser, stikker jeg et sværd i din ryg.
Varinius er en yderst velanset mand. Sørg for at opfylde alle hans ønsker.
- Er det forstået? - Ja, frue.
Gå i bad og gør jer klar.
Undskyld, Seppia. Jeg fik ikke besked om, at du var kommet.
Undskyld ikke. Jeg kom for at få et råd af Lucretia.
- Det ønsker mange, lader det til. - Dine ord satte hende på sporet.
- Mine? - Du priser altid ægteskabets glæder.
Alderens klogskab har endelig besejret den åndløse ungdom.
- Har du fundet en mand så hurtigt? - Hvis guderne bifalder det.
Jeg skal bønfalde dem på dine vegne. Med deres bifald bliver Varinius din.
- Varinius? - Er han ikke flot? Høj, stærk, rig?
Den slags mand, som enhver kvinde drømmer om.
Han ville være en uovertruffen ægtemand.
Jeg må gøre mig klar. Får han først øje på mig, skal jeg nok få ham.
Du har gjort indtryk på hende.
Ligeså har du. Der er ikke længere behov for at rejse til Delphi.
De, der ønsker gudernes råd, behøver blot audiens hos oraklet i Capua.
Jeg er et ydmygt kar og tilbyder kun en smagsprøve på deres vilje.
I aften vil Seppia finde en bitter drik. Varinius er praetor.
- Ligesom din mand. - Men Varinius bliver konsul en dag.
Hans kone må besidde forfinelse og værdighed.
Noget, en forkælet lille pige endnu mangler.
Du vil måske have mig til at bede guderne om en anden forbindelse?
En, der er tættere på dit hjerte.
- En hane kunne bedre gale dem op. - Din mand og far mener noget andet.
Når Marcus vender tilbage uden Spartacus, bliver du afsløret.
Et tomt kar, uden hverken liv eller profetier.
Gør dig klar. Min mand vil vise dig frem som sit yndlingskæledyr.
Jeg værdsætter din mands tillid højt.
Men din ville betyde endnu mere.
Åbn porten.
Stil dem op på række.
Jeg fortjener tilliden, jeg vises. Spartacus var, hvor jeg forudsagde.
- Praetor, er det alt, I har fanget? - Der er mange flere døde i minerne.
Din galler vender tilbage til dig.
- Hvor er Spartacus? - De flygtede ind i skoven.
- Marcus forfølger dem. - Giv mig besked, når I ser dem.
Til fangekælderen. Af sted.
Selv med din guddommelige hjælp -
- kommer han tomhændet.
Han skal nok finde Spartacus.
- Guderne ... - Du opfinder alt.
- Blev Naevia ikke fundet i minerne? - Og hvem dømte hende dertil?
Juno? Eller en lanistas jordnære hustru?
Dine profetier stinker af opportunisme.
- Oenomaus? - Din mands tjener kom med ham.
En ækel fyr, der bærer præg af mange sår.
Jeg gad vide, om han også kunne hele dem.
Anse mig ikke for et fjols som min mand og far.
Vi to er ikke færdige med hinanden.
Men det skal vi nok blive.
- Ind med jer. - Atter i dette rottehul.
- En skæbne, jeg burde bære alene. - Vi kendte risikoen.
- Skidt med romerne. Jeg er med dig. - Også jeg.
Broderskabets bånd.
De har altid været stærke indenfor disse mure.
Oenomaus.
- Hvad er der sket? Du er her? - Jeg var et fjols.
- Som nu er blandt ligesindede. - Fejlen består kun i at følge mig.
Naevia er i live.
Vi befriede hende fra minerne.
Kærlighed.
Kærlighed bliver din undergang.
Hun er mit et og alt.
Hun er en kvinde.
En sart skabning.
Deres motiver er ukendte for mænd, som stoler på dem.
Hun er i live. Det er det eneste, der betyder noget.
Du er i sikkerhed nu.
Du er i sikkerhed.
- Du hviler ikke? - Jeg vil ikke se flere falde.
End ikke guderne kunne have gjort mere for at undgå det.
Den tanke trøster ikke de døde.
Naevia!
Liscus!
- Nasir! - Han satte livet på spil for mig.
Jeg skylder ham for evigt.
Du havde ret.
Mit sværd bliver lettere, for hvert romersk liv det tager.
Et imponerende skue! Tænk, at huset her for nylig var en grav.
Disse vægge viser ingen spor af den gru, de har været vidne til.
Sådanne minder skal snart blive vasket bort for evigt.
- Må den dag komme! - Et drikoffer fremskynder den.
Jeg er bange for, at Mercato glemmer vores position.
Jeg ville aldrig gøre mig til grin.
Jeg vil sætte din beslutsomhed på prøve. Og min egen også.
Jeg har aldrig set den sure Galienus i så godt humør.
- Denne fest var et klogt forslag. - Især, hvis Spartacus blev fanget.
Guderne kan endnu velsigne os med uventede gaver.
Lad os bønfalde dem med vin og sang, der når helt til Olympen.
Dette hus var engang indenfor Olympens rækkevidde.
Jeg har selv lejlighedsvis ofret her.
- Cossuitus, er du her i Capua. - Han kommer til mine lege.
- Og for at komme væk fra Rom. - To gode grunde.
Kom, lad os nyde forestillingen.
- Det er en fest for sanserne. - Selv jeg mangler ord.
Så vil jeg gribe det sjældne øjeblik og hædre vores ædle gæst.
Borgere i Capua! Jeres tilstedeværelse i dette hus -
- er et bevis på jeres mod og tiltro.
Tiltro ikke blot til mig, men også til senatet -
- repræsenteret ved elskede Albinius og den ædle Varinius.
En mand, der fortjener hæder for generøst at arrangere lege -
- der kan give bekymrede sind ro.
Se, hvor de beundrer dig.
Guderne velsigne Varinius!
Pigen tager dit råd til sig.
Og jeg gengælder jeres nærvær her med velkomne nyheder.
Mine soldater vender hjem med bud om, at Spartacus snart bliver fanget.
Og giver jer de få overlevende -
- af hans mest betroede mænd.
Disse gladiatorer, disse slaver -
- bar ansvaret for mange af jeres ædle slægtninges død.
Og de skal betale med blod.
Prætor Varinius.
Vigtige opgaver gjorde det umuligt for mine mænd at deltage i legene.
Jeg tilbyder dig disse mænds liv som et plaster på såret.
Dræb dem.
Kom så, vi kræver blod.
Tak for denne ære.
Og for din utrættelige jagt på slynglen Spartacus.
Jeg kan ikke tage imod den.
For det ville berøve folk i denne by en fornøjelse, de fortjener.
Lad ikke disse mænd dø her i aften til ære for én -
- men i arenaen foran hele Capua.
Vand!
Drik.
Drengen kæmpede godt. Gid det var vin, så han blev sendt rigtigt bort.
- Du taler, som om han er død. - Det er sandt.
Naevia har problemer nok.
- Vi har en aftale. - Kom til fornuft.
Han bløder så meget. Han overlever ikke at blive båret.
- Men han vil efterlade et spor. - Vi kan ikke bare efterlade ham.
Nej, det kan vi ikke.
- Vil du tage hans liv? - Jeg skærer blot en tynd tråd over.
- Det ville være en god gerning. - Du rører ham ikke.
Gør det selv. Afslut hans lidelser, som du gjorde med Varro.
Crixus.
Han har overlevet noget værre, mod Theokoles.
Drengen vil også overleve, hvis hans sår lukkes med ild.
- Ild vil tiltrække romerne. - Så må vi være hurtige.
- Og hvis vi ikke er det? - Vi har ikke mænd nok.
Nej, det har vi ikke.
Find Agron.
- Vi kommer, så hurtigt vi kan. - Det er ikke hurtigt nok.
Han er bundet som et slagtedyr, dog ser han på os, som var vi bytte.
- Ilden i rebelske øjne vil snart dø. - En god slutning på legene.
- Det bliver en mindeværdig dag. - Jeg glæder mig.
- Også jeg. - Burde de ikke dø her -
- på det sted, hvor de tog elskede Sextus' liv?
En mand, der er dybt savnet.
- En skam, han ikke bliver hædret nu. - Æren er større foran hele Capua.
Er vi ikke politikere? Lad os mødes på midten og gøre alle glade.
Vælg en mand, og lad os dræbe ham til ære for din fætter.
Et passende kompromis.
Seppius er ikke den eneste, der er såret.
Selv guderne bemærkede de rædsler, som Lucretia oplevede.
De borttog hende fra dødsrigets port, så hun kan fremføre deres ønsker.
Bør hun ikke afgøre, hvilket blod, der skal flyde i sit gamle hjem?
Hun har lidt meget.
Hvis ikke der er indsigelser?
- Hvilken dødelig tør trodse guderne? - Og tiltrække deres vrede.
Varinius har ladet os få en forsmag på det blod, der skal flyde.
En enkelt mand skal ofres i dette hus -
- hvor så mange liv blev taget af Spartacus og hans mænd.
Dets tidligere herskerinde vælger. Guderne vil lede hendes hånd.
Guderne har valgt.
Ham der.
Vi trækker lod og skærer ikke dybt, så legen forlænges.
Seppius først, til ære for hans fætter.
Rend mig, I romerske kraftidioter!
Tro ikke, at guderne har vist jer nåde.
Jeg trækker blot jeres død ud for at nyde den.
Jeg giver gladeligt mit liv.
For Naevias.
Lever hun?
Langt uden for din fordømte rækkevidde.
Nyheden er modtaget med glæde.
Hun skal høre om dine sidste stunder i din elskede arena.
Og publikum, der en gang hyldede dig, skal spytte på dig.
Og når du falder, bliver det ikke som mester, men som en sølle slave.
Æren og berømmelsen er borte, og dit navn er for evigt glemt.
Lad nu det svin tale om romerne!
Det første blod er udgydt! Hvem er den næste?
Husk, ikke at skære for dybt. Alle skal have deres tur.
Varinius har været her i fem dage, og nu overstråler han din mand.
Manden udstråler nærvær.
Brystet.
- Dit hjerte ville altid have Gaius. - Hjertet har ført mange på afveje.
Fejlen er på begge sider. For at give efter for dine tårevædede bønner.
- For at imødekomme fejlrettede følelser. - Tiden viste, at de var fejlrettede.
Men ungdommens fejltagelser bør ikke formørke den modne alder.
- Ønsker du ægteskabet opløst? - Det kan jeg ikke.
Den afgørelse ligger hos min betroede far.
Gaius er absolut ikke fejlfri, men det ville sværte dit navn.
Du bærer hans barn -
- og han er praetor. - Han er ikke alene om den titel.
Lad ham bløde.
Guderne bifalder øjensynligt mindre modne planer.
Jag det bort fra dit sind, ligesom jeg har gjort.
- Han forsvinder. - Hent noget, han kan have i munden.
Når det er ovre, må vi slukke ilden og komme af sted.
- Jeg har set det blik før. - Ingen anden fortjener det.
Vi valgte at gøre dette. Selv den forbandede Liscus.
Glaber sender ikke mænd mod Liscus -
- men mod mig. Derfor lider I alle. - Ja, det skyldes dig.
At vi er frie.
- Hvad gør du? - Vi må lukke dit sår.
Jeg skal brændemærkes -
- som en rigtig gladiator. - Du har fortjent en plads blandt os.
Hold ham.
Råb ikke.
Ilden, hurtigt.
Tag mit sværd. Gå.
Manden forsvinder langsomt.
Ligeså gør jeg.
Fra nysgerrige blikke.
Jeg bryder mig ikke om den måde, han ser på mig.
Det gør de færreste kvinder. Kom, det er din tur.
Jeg har ikke holdt et før. Min bror gav mig ikke lov.
Så må mere erfarne hænder hjælpe. Kom her.
- Billiger du ej din herres følelser? - Jeg er ingens slave.
- Du bukker og skraber for Varinius? - Som hjælp i min jagt på Spartacus.
Det er forståeligt, men han vil bolle din søster.
Kan vi tale sammen?
Anbring spidsen mod kødet, og mærk det gå fra hinanden.
Jeg kan ikke.
Undskyld.
Vor ærede gæst forlanger for meget af uøvede hænder.
Din kone viger ikke tilbage for at dræbe.
Desværre gør hun det forhastet og fratager mere trængende muligheden.
Sådan stiller du din lyst til kærlighed eller hævn -
- uden tøven.
Det er smukt, ikke sandt?
Hele Capua for dine fødder.
Det er ikke udsigten, men roen, der drager mig.
Og jeg har ødelagt den med mit sludder. Undskyld.
Bliv. Jeg vil ikke jage dig væk fra en balkon, du engang ejede.
Det virker som en evighed siden.
Tiden iler for os alle.
- Og efterlader beklagelse. - Vi har meget til fælles.
- En mistet mand, en hustru. - Dybt savnet.
Lad os nyde vor fælles glæde over vores ven og datter.
Ilithyia.
Det navn gør ikke sindet lettere.
Tal -
- og se bekymringerne lette. - Så højt kan jeg ikke tale.
Så hvisk dine ønsker til mig.
Så skal jeg overtale guderne til at opfylde dem.
Dit råd modtages med taknemmelighed.
- Hvor er Fortis? - Vi undslipper ikke en patrulje til.
- Jeg mistede Fortis i skoven. - I hvilken retning?
- Vi må gå mod vest og undgå dem. - Og hvis vi ikke gør det?
Et såret dyr kan stadig vise tænder.
Naturligvis gjorde vi det.
Du spænder buen for højt med tårer som resultat.
Glem ham.
Og tør øjnene.
Lad os forlade dette elendige hus.
Og drukne mindet om denne aften i en varm omfavnelse.
Ja, bror.
Ja, jeg har spist og badet med Crassus mangen en gang.
Han har mange penge, men en lille penis.
Hans kone har ofte nævnt den -
- i kraftigere vendinger.
Drik lidt vin. Jeg kommer straks.
Dine øjne smutter fra ung til endnu yngre.
Hvis festen fortsætter, ender du med at holde en nyfødt i hånden.
Ilithyia. Min spøg om Crassus må ikke komme ham for øre.
Og hvad tilbyder du i bytte for min tavshed?
Hvad ønsker du? En tjeneste til din mand?
Jeg har skaffet ham mange i årenes løb.
Måske er det på tide at tænke på mig selv.
Det ville være velfortjent.
Hvorfor jager du små piger, der kun består af bryster?
De er fri, af ægteskab -
- og forpligtelser.
Og hvis du mødte en fri kvinde, der var din lige?
Vor samtale går i stadig snævrere ring.
Jeg vil gerne nå det centrale.
Min far kan ikke lide Gaius.
Hvis en mere passende ægtemand -
- med samme titel og mere lovende bekendtgjorde sine hensigter.
Du spiller et farligt spil.
Med en indsats, der er risikoen værd.
Dit navn forbundet med min fars ved ægteskab -
- magt og rigdom, der kan måle sig med Crassus'.
Få skilsmissen godkendt af din far.
Så bliver jeg lige så våd af begær, som du nu er.
Skidt med guderne.
Fortis.
Vi skal tilbage samme vej.
Liscus.
Havde jeg da ikke advaret jer.
- Et slemt sår, men du overlever. - Tilkald resten af patruljen.
- Spartacus er besat af guderne. - Spartacus er her.
- Du tiltrækker dem. - Og vi kæmper til sidste blodsdråbe.
Jeg er ikke romer.
Og jeg vil ikke dø i nat.
- Vi må væk, før der kommer flere. - Jeg kan ikke løbe mere.
Lad det ikke være formålsløst.
Lev ...
... og se mange romere falde.
Tror du, at det vil redde dig?
At lempe min fars lem ind i dig?
- Du tager fejl. - Drej ikke ordene.
Jeg vil ikke ligge under for dig igen, din tæve.
- Tænker du så ringe om mig? - Jeg husker blodet og sviget.
Jeg har gjort mange ting for at såre dig.
Fordi jeg var jaloux.
På din position og skønhed og ungdom.
Jeg var ledt af følelser, som kun sårede mig selv.
Jeg vil gøre alt for at læge det sår, som mine handlinger har forårsaget.
Du husker, hvad der er sket?
Jeg husker alt.
- Tro ikke, jeg er så let at skræmme. - Du tager fejl af min hensigt.
Fejlen er din.
Jeg knuser dit hoved, som jeg gjorde med Licinia.
Og sige, at du mistede forstanden.
- Far begræder ikke en falmet luder. - Han vil opløse dit ægteskab.
Det er årsagen til, at jeg tog ham mellem lårene.
For at få ham til at lade dig gifte dig med Varinius.
Hvorfor skulle min far blive påvirket af en slanges tunge?
Guderne taler igennem mig.
Han ser klogskaben i deres råd.
Jeg gjorde det for din skyld, Ilithyia.
For at sikre din og dit barns fremtid.
Jeg ville hele vor uoverensstemmelse.
Som jeg fjols selv har skabt.
Måske er det mig, der har været dum.
Ved at tvivle på, at en så god ven er velsignet af guderne.
- Latter og vin har løftet humøret. - Godt.
Men jeg frygter hovedpinen i morgen.
- Er du nu tilfreds? - På enhver måde.
- Lad os glemme fortiden og se frem. - Det er kloge ord.
Der er mere, jeg vil sige, før søvnen indhenter os.
Undskyld, at jeg tvivlede på dig.
- Aftenen har været meget givende. - Ja.
Jeg længes efter at se, hvad daggry bringer.
Vesuvius.
- Hvor langt? - En halv dagsrejse.
Tag Nasir.
Jeg holder dem tilbage, så længe jeg kan.
Jeg er ved din side.
Naevia.
Tekster: Susanne Køber www.sdimedia.com